2024.07.13. 09:27
Pajzsosrákokkal teltek meg a kardoskúti vizes élőhelyek
A Körös-Maros Nemzeti Parkban, a kardoskúti Fehér-tó környezetében található gyepeken az időszakos sekély vízállások fontos szerepet töltenek be természetvédelmi szempontból. A megvalósult élőhely-rekonstrukciónak köszönhetően lehetőség van a víz megtartására, emiatt ezek a tocsogós részek tovább megmaradhatnak, illetve újra kialakulnak, ha csapadékosra fordul az időjárás, ezeket kedvelik a pajzsosrákok is.
Idén májusban is ez történt, az érdemi esők után ismét megjelent a víz ezeken a kiszáradt élőhelyeken és újra nyüzsgő élettel teltek meg a vízterek, ahol többek között a nyári pajzsosrákok is élnek.
![pajzsosrák, nemzeti park, kardoskút, vizes élőhely](https://cdn.beol.hu/2024/07/GpUL3qxgFW5178S2pJxPogJNzBBcvD0JkbwBaHPu6_A/fit/1200/675/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2RiMzUxNzE4ZjU5MzQ3M2RiYmE4ZTk3ZTk0NjAxNjcz.jpg)
A pajzsosrákok törzsfejlődésük során alkalmazkodtak ahhoz, hogy „otthonuk” időről időre kiszárad. Amikor a víz eltűnik, a felnőtt egyedek elpusztulnak, de az iszapba lerakott tartós petéik akár több mint 10 éven át is megőrzik életképességüket, s a kis rákok kikelnek a mélyedésekben összegyűlő vízben.
A pajzsosrákok pont ugyanolyanok, mint a dinoszauroszok
A pajzsosrákok tulajdonképpen élő kövületnek is tekinthetők, hiszen a fossziliák tanúsága szerint gyakorlatilag pont ugyanolyanok, mint voltak több mint 200 millió évvel ezelőtt, amikor az első dinoszauruszok megjelentek bolygónkon. A kinézetük sem mindennapi, leginkább egy kisméretű háromkaréjú ősrákra emlékeztetnek ezek az ízeltlábúak. Két összetett szemük fölött apró pontszemük is van, a pajzsuk pedig az egész hátukat takarja. A toron legalább 40 pár levélszerű láb található, amit úszásra és oxigénfelvételre használnak. A testük vége egy hosszú, sok szelvényből álló nyúlványban keskenyedik el. A nyári pajzsosrák hosszúsága a farokvillával együtt elérheti akár 10 centimétert is.
A Körös-Maros Nemzeti Park beszámolója szerint a nyári pajzsosráknak van egy közeli rokona is, a tavaszi pajzsosrák. Ez a faj ritkább és általában hóolvadás után, tél végén, márciusban lehet vele találkozni, májusra pedig el is tűnik, testméretét tekintve pedig kisebb a nyári pajzsosráknál.
Mára az éghajlat változása, élőhelyeinek eltűnése és a vegyszerek élővízbe jutása miatt egyre kedvezőtlenebb a helyzete, állománya (a tavaszi pajzsosrákkal együtt) sérülékenynek mondható.